Împăratul care nu iubea Roma. Motivul bizar pentru care a rămas de partea greșită a istoriei
Timp de 10 ani, Imperiul Roman a fost condus de pe o insulă, de la 250 de kilometri de Roma, de către Tiberiu. În cartea sa, „Împăratul care nu iubea Roma”, Antonio Spinosa explică motivul bizar pentru care Tiberiu a rămas de partea greșită a istoriei.
![Moartea lui Tiberiu, „Împăratul care nu iubea Roma” / foto: Historia.ro](https://cdn.adh.reperio.news/image-5/51eab3cf-0612-46d9-9312-b2ddae6aca2e/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D700%26h%3D750%26r%3Dcontain%26f%3Dwebp)
Cazul lui Richard al III-lea și al lui Napoleon al III-lea îi introduce pe scriitori în imaginea viitorului. Shakespeare l-a vorbit de rău pe Richard al III-lea pentru a o mulțumi pe Elisabeta. Napoleon al III-lea a avut ghinionul de a supăra mari scriitori, precum Hugo, care au lăsat posterității excelente pamflete despre împăratul care depășea cu mult porecla de Napoleon Cel Mic. Potrivit lui Antonio Spinosa, Tiberiu a avut ghinionul de a fi rămas în posteritate prin scrierile lui Tacitus și Suetoniu:
Tiberiu, „Împăratul care nu iubea Roma”
„În fond nimeni n-a devenit vreodată personaj legendar pentru meritul de-a fi săvîrșit lucruri bune. Tiberiu este și astăzi amintit pentru fărădelegile pe care i le-au atribuit istoricii care-i erau adversari. Tacit, Suetoniu, care au scris multe decenii mai tîrziu, erau niște nostalgici admiratori ai dispărutei Republici și dușmani ai Principatului. Ei se informau dintr-o tradiție ostilă, alimentată de dușmanii lui Tiberiu, adică de cei învinși.
Antitiberienii făceau parte din acea clasă aristocratică și conservatoare care-și dobîndise puterea datorită războaielor de cucerire, pe cîtă vreme noul suveran înțelegea să înfăptuiască o revoluție socială cu ajutorul păcii și să ofere funcții și onoruri acelora care le meritau, datorită familiei din care făceau parte. Ar fi de-ajuns aceste singure trăsături ca să facă din el un personaj mai integru decît faima pe care a avut-o, o faimă care a fost proastă și datorită faptului că nu s-a priceput să și-i cîștige pe scriitorii timpului”, potrivit historia.ro.
Cazul lui Tiberius este mai dramatic deoarece împăratul a scris o carte despre el însuși, însă manuscrisul a dispărut pentru totdeauna. Dacă ar fi rămas, istoricii ar fi scris despre împărat pe baza a ceea ce acesta a spus despre sine. Cu alte cuvinte, deoarece nu a existat o presă independentă, istoricii au rămas cu scrierile dușmanilor lui Tiberiu.